Allò+que+tal+vegada+s'esdevingué

// “Allò que tal vegada s’esdevingué”  // Només començar l’acte, Querub crida Adam perquè aquest ha tornat a intentar entrar al Jardí de l’Edén. Li diu que no ho torni ha fer, que si ho intenta un altre cop, Jahvé s’enfadarà i el castigarà de valent. Seguidament, després de la conversa entre Querub i Caïm, apareix Adam, pare del darrer. Aquest demostra molt poc interès a la conversa, i no fa més que rebutjar el seu fill. Caïm tampoc mostra cap respecte al seu pare, de fet, li arriba a dir fins i tot que és un mandrós i que mai fa ni brot. El rebutja perquè és diferent al seu altre germà Abel, que és bell i amb trets efeminats. Quan acaben de discutir, Adam comença a explicar la història de perquè els humans van ser “expulsats” del Paradís. Tot va ser quan Eva i Adam eren joves, ells vivien una vida d’allò més corrent. Però més tard els dos van començar a fer dolenteries, fins al punt que Eva va proposa a Adam d’agafar la Pera de la Vida per arribar al “rang” de Jahvé. Aquesta actitud va fer que Jahvé els desterrés del Paradís i que no el tornessin a veure mai més. Mes tard apareix Nara, amb dos ocellets a les mans, els hi ensenya a Caïm, aquest se’ls mira. Seguidament Nara li diu que els ha aconseguit gràcies a Adam, que s’ha inventat una forma de capturar-los sense haver de fer-los cap mal. Caïm i Abel discuteixen per Nara, que ho observa tot des d’una perspectiva allunyada. Finalment, Abel se’n va corrents amb la cua entre les cames i entra a la cabana... Caïm i Nara parlen. Aquest adverteix a Nara de que no la vol tornar a veure a prop del seu germà Abel. Li proposa de anar a viure una nova vida, al costat del llac, ells dos sols, sense cap conegut a la bora, ser lliures... Després, Caïm promet que li portarà, per a ella, la Pera de la Vida. Caïm se’n va... [...] La família s’ha reunit per dinar. Nara diu a tothom que Caïm ha anat a buscar una Pera al Jardí de l’Edén per a ella. Després de dinar, Abel li proposa a Nara d’anar a banyar-se tots dos junts. Ella es nega perquè diu que l’última vegada que ho va fer, li va agafar com un esvaniment. Segons ella va ser Jahvé, que la va castigar per la seva nuesa. Llavors Caïm, anteriorment, li va dir que no era pas per això, que després de menjar, un s’havia d’esperar unes tres hores... Després d’això, Abel comença a incitar a Nara, i a seduir-la mentre el seu germà no hi és. Tot seguit, apareix el Diable, que comença a parlar amb Eva. Aquest l’adverteix que Caïm, que ha anat al Jardí de l’Edén, en porta alguna de grossa, i que aquests esdeveniments faran que Jahvé s’emprenyi de valent. Desapareix el Diable. Reapareix Adam, que seguidament comença una important conversa amb Eva. Parlen de Caïm. Adam el critica, perquè encara que sigui el seu fill, no fa més que fer ximpleries i no fa cas de res del que li diu ell. Eva el defesa d’alguna manera dient-li que Caïm, per a ella, és l’home més home de tota la família. Però Adam continua capficat i segueix ridiculitzant Caïm. Eva també continua i li diu que el tracta molt malament, que Caïm no es mereix aquest tracte. Adam contesta que el tracta com es mereix [...] Bufa el vent, se sent un tro... comença a ploure. És la ira i la venjança de Jahvé per haver-se introduït als seus dominis. Apareix Caïm, corrents, amb el cistell a la mà. Porta la Pera, però només una. Del cel, apareixen una esquadra d’àngels, que ràpidament avancen cap a Caïm. Querub corre fins a ell i li agafa la Pera, se la passa a un dels àngels. Desapareixen. Querub parla a soles amb Caïm. Aquest últim diu que n’està fart de viure en un món regit per tantes normes, que ell vol ser lliure, viure amb la Nara, tots dos sols i fer la seva vida. Després, segueix la història de com va ferir-se l’ala esquerra. Quan Satanàs volia el Poder del Cel, i volia estar per davant de Jahvé. Aquest va reunir tots als àngels i els va fer caure a l’abisme. Cap a l’infern. Querub va ser l’únic que va quedar viu després d’aquell incident, ja que ell havia començat a marxar una mica abans que l’enrenou s’iniciés. Entra en escena el Diable. Vol saber si no li ha passat res de dolent a Caïm, si aquest es troba bé de salut. Apareixen Adam i Eva; i Abel i Nara. Aquests agafats per la cintura. Caïm s’enfada amb Abel i li pregunta a Nara qui és amb qui vol estar. Abel i Nara es casen. Comença la cerimònia, només s’han de besar als llavis. Ara són casats. Eva parla amb Caïm i li diu quant l’estima més que no pas el seu germà. Després Abel es dirigeix a Caïm i l’omple d’ira amb les seves paraules. Caïm agafa una eina i empaita a Abel que, ràpidament surt corrents com un coet. L’escena acaba amb Caïm de genolls amb el cap d’Abel a les mans. I la veu de Jahvé que apareix sense avisar, avisa a Caïm del seu enorme pecat, mentre entre sang, plors i un final força inesperat, cau el teló. Melissa Vivas Lavado